Korduma kippuvad küsimused käputamise ja kõndimise kohta
Hirm, et laps veel ei käi
Minu poeg on üheaastane ja isegi ei proovi kõndida. Mu sõbra poeg aga kõnnib juba üsna hästi. Kas mu lapsel on midagi viga?
Kuigi enamik beebisid hakkavad kõndima umbes üheaastaselt, on neid, kes hakkavad seda tegema juba kuuekuuselt ja neid, kes teevad seda alles aasta ja neljakuuselt. Proovi mitte kiirustada tagant tema loomulikku arengut vahendite abil, mis väidetavalt kiirendavad kõndima õppimist. Kõndimiseni jõuab laps läbi iseenda jõupingutuse ja seda ei saa kiirendada, kui jätta vahele käputamise faas, mis on sama oluline. Lapse motoorne areng on etteaimatav ja kõik lapsed üle maailma omandavad samad jämemotoorika oskused täpselt samas järjekorras. Need beebid, kes parema meelega istuvad ja jälgivad, on sageli hoopis keeleliselt edasijõudnumad. Mõned lapsed on aktiivsemad, teised kartlikumad. On lapsevanemaid, kes imestavad, miks nende laps pärast oma esimesi samme kohe kõndima ei hakka. Kõndimine on raske töö, käputada ja neljakäpakil liikuda on lihtsam.
Kas mu kodu on lapse jaoks turvaline?
Kas see pole mitte ohtlik, kui annan lapsele kodus täieliku vabaduse?
Kui laps saab kodus vabalt ringi liikuda kohe algusest peale, siis areneb tal tugev keha- ja ruumitaju. Tänu pidevale liikumiskogemusele hakkab ta aru saama oma võimetest ja võimete piiridest. Kui teie kodus on eriti ohtlikke kohti, nagu trepid, siis õpeta talle trepist käimine selgeks. Luba lapsel treppidel üles ja alla manööverdada, ent ole ise valmis teda vajaduse korral kinni püüdma. Proovi teda mitte kogu aeg trepist üles ja alla tassida, kuna see ei lase lapsel endal harjutada ja lükkab edasi selle oskuse omandamise. Mida varem laps hakkab harjutama, seda suuremaks kujuneb tema teadlikkus oma ümbruskonnast.